V době baroka koloběh života na českém venkově i ve městech určuje liturgický rok, tedy svátky spojené s narozením a životem Ježíše Krista. Přibývají k tomu i oslavy různých svatých.
Rekatolizace je v plném proudu a spousta církevních slavností má obrátit pozornost obyvatel od starostí všedního dne k Bohu.
Český katolík musí v 17. století do kostela minimálně jednou týdně, kromě toho nesmí zanedbat ranní a večerní modlitby, ani tzv. klekání, kdy za úsvitu, v poledne a v podvečer mají všichni křesťané pokleknout a pomodlit se.
![Anna Tyrolská se odměňovala za hříchy výpraskem. FOTO: Hans von Aachen/Creative Commons/Public domain](http://epochaplus.cz/wp-content/uploads/2021/10/1-4.jpg)
Dokážou týrat sami sebe
Zvlášť horliví věřící však dokážou ve jménu Krista týrat i vlastní tělo. Připínání opasků s ostny nebo sebemrskačství praktikují překvapivě nejenom řeholníci, ale i světští věřící.
![](https://rfapi.digicon.cz/img/logo/rf-hobby.cz.small.jpg)
Dopřává si ho dokonce i šlechta, a to včetně vládnoucí rodiny, například je to známo o Anně Tyrolské (1585‒1618), manželce habsburského vládce Matyáše I., ale není jediná.
![Trestání důtkami bylo běžné v různých vrstvách obyvatel. FOTO: Neznámý autor/Creative Commons/Public domain](http://epochaplus.cz/wp-content/uploads/2021/10/3.png)
Mrskačství si oblíbí i šlechta
„Soukromé mrskání je ostatně doloženo i v nejvyšších kruzích habsburské monarchie – v císařské pokladnici ve Vídni se dodnes uchovávají několikeré důtky, jež k tomuto účelu
používali i členové panovnické rodiny, například na počátku 17. století manželka císaře a krále Matyáše I. Anna Tyrolská,“ píše současný historik Jiří Mikulec.